![](https://kalendar.novisad2022.rs/wp-content/uploads/2023/04/345881311_614792303894263_8879110265456910138_n.jpg)
Представа Путујуће позориште Шопаловић
Представа Путујуће позориште Шопаловић, у режији Margarete Táborosi, биће изведена 4. априла у 19 часова, на великој сцени Новосадског позоришта.
Улазнице можете купити на благајни позоришта.
Глумци путујућег позоришта Шопаловић:
Василије Шопаловић, вођа трупе – Арон Балаж
Јелисавета Протић, глумица у златножутом – Ливиа Банка
Софија Суботић, глумица у љубичастом – Анабела Ходик
Филип Трнавац, глумац са две маске, испод којих се можда налази и трећа – Чаба Бенце Кемивеш
Окупатори:
Мајцен – Золтан Ширмер
Сарадници окупатора:
Милун, поднаредник Градске страже – Даниел Хуста
Дробац, батинаш, иза кога остају крвави трагови – Роберт Ожвар
Грађани Ужица:
Благоје Бабић, са флашом – Атила Немет
Гина, његова жена, са коритом – Силвиа Крижан
Симка, млада удовица артиљеријског мајора Аџића, у црнини – Регина Сабо
Дара, ткаља – Терезиа Фигура
Томанија, њена сенка – Агота Ференц
Остали грађани:
Фани Дупак, Леа Грешак Мезеи, Бењамин Варга, Роланд Ласло, Даниел Дудаш и Даниел Тот
Превод: Роберт Ленард
Композитори: Иштван Сеги и Акош Диенеш
Сценографија: Като Хусар
Костимографија: Доро Шико
Дизајн светла: Роберт Мајорош
Тон: Акош Диенеш и Вукашин Војводић
Светло: Тибор Биро и Антал Зеленка
Инспицијент, суфлер: Чила Ловаш
Асистенткиња редитељке: Шара Хајду
Дизајн плаката: Река Тертели
Фото: Марија Ердељи
Маргарета Табороши, редитељка: “Ово је једна потресна прича о улози позоришта и уметности у ратним временима. Налазимо се у Ужицу, за време Другог светског рата. Вешења, погубљења и кажњавање грађана свакодневица су за време немачке окупације. Локалне снаге тајно организују отпор – глад и неимаштина су се увукли у животе људи. У овој неизвесној атмосфери путујуц́а трупа Шопаловиц́ стиже да изведе драму “Разбојници” Фридриха Шилера. И животи глумаца и Ужичана на данашњи дан ц́е се, неповратно, променити. Колико год мештани лоше гледали на долазак глумаца, њихову уметност и веру у уметност, један дан боравка у граду утиче и одражава се на стварни живот. Застрашује и уздиже у исто време.”
Арон Балаж, у улози Василија Шопаловића: “Где се налази граница између позоришта и живота? Позориште инспирацију стално црпи из живота, док живот често личи на позориште. Заједничко им је то да и у једном и у другом случају треба постиц́и циљеве, савладати препреке, решити проблеме, односно преживети. Овај комад се не разликује пуно од тога. Мештани и новопридошла путујуц́а трупа желе само једно. Да преживе. Али, као и живот, позориште је пуно изненађења, па се поставља питање: Где је редитељ? Где је инспицијент? Где сам ја? Чика Шекспир је то срочио много боље од мене, и каже: „Свет је позорница на којој свако игра своју улогу.“